Katru gadu 11. decembrī pasaulē atzīmē Starptautisko tango dienu, un tā ir par “tango karali” dēvētā Karlosa Gardelas dzimšanas diena. Šo populāro deju dēvē par argentīniešu tango, lai gan urugvajieši joprojām turpina to apšaubīt, paužot, ka patiesībā šī deja radusies Urugvajas galvaspilsētā Montevideo. Visdrīzāk, šis ir tas gadījums, kad taisnība varētu būt abām pusēm. Proti, abas šīs valstis izvietojušās abpus Laplatas upei, tāpēc tās praktiski vienu un to pašu iemeslu dēļ ir tiesīgas sevi uzskatīt par tango dzimteni.
Argentīna vai tomēr Urugvaja?
Protams, avotos par tango ir daudz dažādas informācijas – gan vēsturiski izzinošas, gan profesionāli specifiskas, un tajā visā noorientēties jau vairs patiešām nav viegli. Taču tieši saistībā ar kaislībām par tango kā dejas piederību vienai vai otrai valstij atsevišķi pētnieki un autori jau paveikuši pietiekami daudz, lai tikai ar viņu sarūpēto izziņas materiālu vien varētu būt gana puslīdz saprotama priekšstata sniegšanai. Viens no tādiem pētniekiem ir Sergejs Nečajevs, un viņa pētniecisko veikumu un secinājumus tad arī pamatā izmantosim šajā materiālā.
Viena no visizplatītākajām ir versija par to, ka tango radies tajos Argentīnas rajonos, kur dzīvojuši no Āfrikas atvestie vergi. Lielākajā daļā avotu pausts, ka tango dzimtene tātad ir Argentīna un ka “šī tautas deja uzradās Buenosairesas strādnieku piepilsētās”, un “tango sāka izplatīties no Buenosairesas afrikāņu kopienām saistībā ar seno afrikāņu dejas formām”. Lai kā arī būtu, bet zināms, ka tango patiešām sāka izplatīties 19. gadsimta beigās no Buenosairesas, kas ir liela ostas pilsēta, kurā saplūda kopā imigranti praktiski no visas pasaules. Liela daļa no šiem pasaules klaidoņiem un avantūristiem dienā strādāja (ja bija palaimējies atrast darbu), bet vakaros pulcējās neskaitāmajos bāros, kafejnīcās un spēļu namos. Un šajā vidē tad arī ļaudis esot sākuši aizrautīgi dejot tango. Bet tātad jāatkārto – tā pauž viena no versijām...