Pasaulē šobrīd eksistē astoņas lāču sugas un to pasugas: Amerikas melnais lācis, Āzijas melnais lācis, brūnais lācis, milzu panda, polārlācis, garlūpu lācis, briļļainais lācis un saules lācis. Starp citu, lāči pieder suņveidīgo apakškārtai (Caniformia) un ir tuvi radinieki airkājiem (Pinnipedia), proti, visādiem roņiem. Lāči dzīvo visos kontinentos, neskaitot Antarktīdu un Austrāliju.
Latvijā lāčus pārstāv brūnais lācis (Ursus arctos), kas nav tā lielākā no pasugām. Svars var būt no 100 līdz 680 kg. Ķermeņa garums 1,7–2,8 m, augstums skaustā 90–150 cm. Mātītes ir par 38–50% mazākas nekā tēviņi.
Augums un svars dažādām pasugām atšķiras, vismazākais ir Sīrijas brūnais lācis (Ursus arctos syriacus), nedaudz lielāks ir Eirāzijas brūnais lācis (Ursus arctos arctos), šīs pasugas mātīte sver apmēram 90 kg. Vēl lielāks ir grizlilācis (Ursus arctos horribilis) un Sibīrijas brūnais lācis (Ursus arctos collaris). Lielākās pasugas ir Kadjakas lācis un Kamčatkas brūnais lācis (Ursus arctos beringianus). Ir fiksēts Kadjakas lācis (Ursus arctos middendorffi), kas nomedīšanas brīdī svēra 1100 kg. Ar Kadjakas lāci teju vienā lielumā ir polārlācis, kas ir vislielākais no lāčiem.
Necilvēcīgs ātrums
Tātad cik ātri lācis var skriet? Lai to aptvertu, jāpalūkojas uz labākā skrējēja Useina Bolta sasniegumiem. Piemēram, 2009. gada sacensībās Berlīnē sportists uzstādīja pasaules rekordu 100 metru sprintā, veicot šo distanci 9,58 sekundēs. Maksimālais skrējēja ātrums bija 44,7 kilometri stundā. Tas ir par sešpadsmit kilometriem stundā ātrāk nekā vidusmēra cilvēka maksimālais ātrums. Tajā pašā laikā brūnā lāča maksimālais skriešanas ātrums ir 56 kilometri stundā. Melnais lācis skrien ar ātrumu 48 km/h, kas tik un tā ir vairāk, nekā spēj veikt ātrākais no cilvēkiem. Jāņem vērā arī tas, ka sprinteris var uzturēt maksimālo ātrumu tikai sekundi vai divas. Savukārt lācis spēj saglabāt šādu ātrumu divus trīs kilometrus neatkarīgi no tā, vai tas skrien kalnup vai lejup.