"Latvijas Koncertu" rīkotajā festivālā "Vīnes klasika" piektdien, 16. februārī, Dzintaru koncertzālē uzstāsies "Berlīnes Filharmoniķu" pirmā vijole, pasaules mūziķu elitei piederīgā Vineta Sareika, izcila gan solistes ampluā, gan ansambļa saspēlē.
Kopā ar vienu no spožākajām jaunās paaudzes franču pianistēm Amandīni Savarī viņas atskaņos romantiskās Johannesa Brāmsa vijoļsonātes. Dažas dienas pirms koncerta sazvanu Vinetu Sareiku Berlīnē.
Kopš aizvadītā gada pavasara Vineta Sareika ir leģendārā orķestra "Berlīnes filharmoniķi" koncertmeistare, pirmā sieviete šajā prestižajā amatā orķestra 141 gada vēsturē. Bet nupat, decembrī, mūziķe saņēmusi Izcilības balvu kultūrā par starptautiski atzītu māksliniecisko darbību un uzvaru Berlīnes filharmonijas orķestra pirmā koncertmeistara amata konkursā.
Piektdien Brāmsa koncertprogrammā Vineta Sareika no jauna tiekas ar Amandīni Savarī – vienu no izcilākajām jaunās paaudzes franču pianistēm, kura līdz ar čellistu Kristianu Pjēru Lamarku savulaik bijusi Vinetas saspēles partnere arī slavenajā "Trio Dali". Kopīgi izpētījušas un spoži ieskaņojušas Edvarda Grīga un Volfganga Amadeja Mocarta vijoļsonātes, nu abas mūziķes pievērsušās Johannesa Brāmsa daiļradei.
Vineta, Izcilības balvu kultūrā jums pasniedza reizē ar "Sidraba birzs" veidotājiem, arhitektiem Austri Mailīti un Juri Pogu. Jaunā Mežaparka estrāde jau apliecinājusi savu brīnišķīgo akustiku. Kā tajā varētu skanēt vijole?
V. Sareika: Tas noteikti būtu kas īpašs! Nav gadījusies tā laime būt estrādē kā atskaņotājmāksliniecei, tikai publikā Dziesmu svētkos. Bet nekad jau nevar zināt. Varbūt nākamajos Dziesmu svētkos… Pieņemu, tik lielai auditorijai vajadzētu nedaudz apskaņošanu. Taču pieredze būtu interesanta.
Savukārt visas trīs Brāmsa romantiskās vijoļsonātes, ko piektdien atskaņosit Dzintaru koncertzālē, ir no vijoles un klavieru dueta zelta repertuāra.
Brāmss bija liels perfekcionists. Viņš atstājis tikai trīs sonātes, kaut gan būtu varējis uzrakstīt daudz vairāk. Un arī uzrakstīja. Taču, pirms saņēmās un šo pirmo sonāti parādīja pasaulei, kādas piecas iepriekšējās iznīcināja. Un man notikušā ļoti žēl. Tā būtu gribējies redzēt viņa skices un idejas, kā viss tapa, kā šajā žanrā attīstījās skaņraža personība. Bet, protams, jau pati pirmā sonāte ir absolūts brieduma skaņdarbs, kur viss ir savās vietās.