Ar ko Latvijas iedzīvotājiem saistās 1991. gads? Droši vien ar barikāžu laiku un augusta puču, taču 1991. gads bija piesātināts, varbūt pat pārsātināts arī citiem interesantiem un svarīgiem notikumiem, kuru vairums jau piemirsies. Muzeju un bibliotēku darbinieks, grāmatu redaktors Artis Ērglis, stāsta, ka no idejas sagatavot Latvijai svarīgo 1991. gada notikumu hronoloģiju kā aprakstu un fotoalbumu līdz ieceres realizācijai pagājuši kādi divi gadi. Tagad ar Rīgas domes atbalstu "Latvijas Mediju" apgādā šāds izdevums "1991. Liktenīgais gads" tapis.
Sistemātiski pārskatot avīzes, atsvaidzinot notikumus arī no laikabiedru atmiņām, Artis Ērglis apkopojis ap 300 pieminēšanas vērtu 1991. gada notikumu. Grāmatā gan plašāk atzīmēti svarīgākie 69, kas papildināti īsiem aprakstiem un fotoattēliem, sarūpētiem ar apgāda palīdzību. Vajadzīgās fotogrāfijas meklētas gan daudzos muzejos, gan pie individuāliem fotogrāfiem. Ērglis teic, ka ar hronoloģiju sagatavošanu nodarbojies sen, jo tās lieti noder redaktora darbā, pārskatot un rediģējot citu autoru darbus. Ar fotoliecībām bijis grūtāk, jo lielos notikumus, sacīsim barikādes, fotografējuši daudzi, bet, ja darīšana ar tādiem, kas varbūt nav vissvarīgākie...
Kādus piemērus jūs nosauktu kā piemirstos 1991. gada fona notikumus?
A. Ērglis: Kurš tagad atceras, ka bija tāda Rietumberlīnes mākslas izstāde "Interferences" Rīgas pilsētvidē vai ka gada beigās notika Jāņa Streiča filmas "Cilvēka bērns" pirmizrāde un tā notika Rēzeknē? Ka Francija pirmā atdeva Latvijas valsts zeltu? Piemēram, 1991. gada 7. martā Albertu Kaulu izbalsoja no agrofirmas "Ādaži" ģenerāldirektora amata un viņa vietā ievēlēja agrāko vietnieku Jāni Vimbu. Ādaži kļuva par akciju sabiedrību.
Tas bija loģiski, jo janvārī Kauls bija Vislatvijas glābšanas komitejā un tikai janvāra beigās no tās izstājās. Uz līdzbiedriem tas atstāja ārkārtīgu iespaidu. Tas viss, ko viņš Ādažos bija darījis, ar vienu nepareizu dzīves izvēli tika praktiski nosvītrots.
Es par šo faktu nemaz agrāk nebiju iedomājies. Mani uz to uzvedināja Baibas Bicēnas 2010. gadā izdotās atmiņas.
Un kurš tagad atceras, ka piemiņas akmeņus barikādēs kritušajiem pie Bastejkalna uzstādīja 1991. gada 12. jūlijā un tie simbolizē asins pilienus? Un ka tas nav valsts dots piemiņas objekts, bet to uzstādīja tēlnieks Arvīds Voitkāns kopā ar draugiem? Ka togad notika pirmais un vai tik ne vienīgais latviešu koklētāju saiets?
Grāmata tā neierasti sākas ar politiskajām un astroloģiskajām prognozēm, kādas Latvijai paredzēja 1991. gadam.
Skaidrs, 1991. gadā notika daudz nopietna un dramatiska un cilvēki atdeva savas dzīvības barikādēs. Tomēr dažreiz vērts izturēties pret vēsturi ar nelielu ironijas vai ikdienas dzīves sastāvdaļu, tāpēc tie horoskopi tur parādās.
Grāmatas nosaukums ir "1991. Liktenīgais gads", jo tas patiesi bija Latvijai, Latvijas valsts atjaunošanai liktenīgs. Ja paskatās tā laika politiskās prognozes, tur bija rakstīts, ka Latvijas neatkarība tiks atjaunota pamazām, palēnām daudzu gadu garumā. Bet mēs pēc puča izgāšanās to dabūjām pāris nedēļu laikā!
Bet uz horoskopiem uzvedināja fotogrāfija, kura izmantota kā vāka attēls. 1991. bija Kazas gads, un tas kalendārs ar kazu atradās Preses nama tipogrāfijas burtu saliktuvē. Horoskopi bija parādījušies jau pirms tam, tomēr 1991. gadā to bija īpaši daudz. Bija jau arī valdības prognoze – liels un garš dokuments. Neviens jau nevarēja pateikt, kas būs, neviens neko nezināja ne par barikādēm, ne puču! Kad Latvijas Ministru padome sagatavoja "Latvijas Republikas tautsaimniecības politikas un attīstības prognozes 1991. gadam", tur galvenais bija ekonomiskās krīzes pārvarēšana un pakāpeniska pāreja uz tirgus ekonomiku.
Astrologa Jura Kauliņa prognozē attiecībā uz Latvijas neatkarību bija rakstīts, ka pilnīgu neatkarības atgūšanu prognozēt grūti, tomēr 1991. gads būs relatīvi labvēlīgs – ja pārmaiņas PSRS mums būs labvēlīgas, tad neatkarību varētu atgūt jau 1992. gadā, ja ne, ne agrāk par 1994. gadu. Neesmu ar Kauliņa kungu ticies, bet, cik zinu, viņš joprojām praktizē. Tā kā tas ir tāds citāds, ironiskāks skats uz to nopietno daļu, kas seko pēc tam.