"Kadett C" debitēja 1973. gada vasaras beigās. Tā modeļu klāstam laikā no 1973. līdz 1979. gadam bija daudz seju – tas varēja būt gan racionāls ģimenes auto, gan šiks otrais auto ar praktisku bagāžas nodalījuma vāku, gan sportiska kupeja.
"Opel Kadett C" bija jauna priekšējā neatkarīgā dubultsviru balstiekārta un aizmugurējo riteņu piedziņa. ""Kadett" ne tikai brauc izcili, tas ir arī solīdi uzbūvēts un nostrādāts. Tas neprasa apjomīgu apkopi, ir viegli remontējams un ekonomisks ekspluatācijā," tā tolaik rakstīja žurnāla "Auto Motor und Sport" testēšanas eksperti.
Bet svarīgākais –
C paaudze kļuva par pirmo "Kadett", kam priekšējās sēdvietas bija aprīkotas ar trīspunktu drošības jostām.
Tām bija stiprinājumi vidējo statņu augšā un apakšā, kā arī fiksācijas punkts slēdzenēs starp sēdekļiem. Tā kā šādas drošības jostas varēja viegli lietot ar vienu roku, tās pieņēma un sāka izmantot pat tie braucēji, kas piesprādzēšanos līdz tam uzskatīja par apgrūtinājumu.
Turklāt pat ar piesprādzētu drošības jostu visas vadības pogas un slēdži bija viegli aizsniedzami un rādītāji viegli nolasāmi. Tā bija pārdomāta ergonomika.
"Kadett C" tika izmantots kā bāze 1974. gada eksperimentālajam drošības testu auto "OSV 40". Sadursmes un apgāšanās gadījumā pasažierus aizsargāja stingras gareniskās un šķērseniskās sijas, kā arī pastiprinātas durvis un sliekšņi. Auto bija paredzēts, lai izturētu frontālu sadursmi ar fiksētu šķērsli, braucot ar ātrumu 65 km jeb 40 jūdzes stundā, – tas attiecīgi ir iekodēts šī eksperimentālā auto nosaukumā.
Ar šo sērijveida mašīnai pietuvināto prototipu "Opel" parādīja, ka optimālu pasīvo drošību var panākt ne tikai lieliem un smagiem, bet arī ar kompaktiem un viegliem auto, jo "OSV 40" svēra tikai 960 kilogramus. Pieredze, ko "Opel" guva "OSV 40" izstrādes gaitā un testos, tika izmantota daudzos nākamajos sērijveida modeļos. Un glāba jau mūsu vectētiņus – ASV satiksmes negadījumu pētnieki saskaitījuši, ka bez jostām satiksmes sadursmēs bojāgājušo skaits šajā pusgadsimtā būtu par pusmiljonu lielāks.