Daudzu pasaules tautu senajos mītos vēstīts, ka savulaik ap Zemi riņķojuši vienlaikus trīs pavadoņi, un tie dēvēti par Lelu, Fatu un Lunu. Taču kaut kad Lelu un Fatu sagrābuši tumšie kosmiskie spēki, kuru nolūks bija zemiešu paverdzināšana. Gaišajiem spēkiem jeb Zemes aizstāvjiem, nerēķinoties ar iespējamām sekām, nācies likvidēt Lelu un Fatu. Bet sekas tomēr bijušas īsteni katastrofiskas: šo pavadoņu atlūzas masveidā nokrita uz Zemes, kā rezultātā gāja bojā vesels kontinents kopā ar attīstīto un vareno atlantu civilizāciju. Kopš tā laika debesīs virs Zemes palicis tikai viens pavadonis – Luna jeb Mēness.
Atlantīda un trīs Zemes pavadoņi
Protams, mīts paliek mīts, un kā pret tautas folkloru pret to arī jāizturas. Taču virkne mūsdienu pētnieku pauduši uzskatu, ka Zemei pirms daudziem gadiem varēja būt vairāki pavadoņi. Kā pierādījumu šai hipotēzei pētnieki minējuši vienu no visnoslēpumainākajiem vēsturiskajiem artefaktiem – tā dēvēto vācu debesu disku.
1999. gadā Vācijas pilsētas Nebras apkaimē Saksijā izrakumos atrada 30 centimetrus diametrā lielu bronzas disku ar Zemes (vai Saules), zvaigžņu un trīs mēnesveidīgu objektu atveidojumu. Atraduma vecums novērtēts ar 3600 gadiem. Jau uzreiz ap šo dīvaino atradumu izraisījās dedzīgas diskusijas: vai tajā attēlota Zeme vai Saule? Ja tā ir Saule ar planētām, tad kāpēc gan to ir tikai trīs un turklāt tās parādītas mēnesveidīgu sirpju formā? Ja tā ir Zeme, tad sanāk, ka tai savulaik patiešām bijis nevis viens, bet gan trīs pavadoņi...
Viens no nopietnākajiem “pret” argumentiem bija atraduma vecums. Ja patiešām Zemei bijuši trīs pavadoņi, tad diviem no tiem vajadzēja pazust jau pirms diska izgatavošanas, jo visas zināmās leģendas pauž, ka Atlantīda gājusi bojā pirms 12 000 gadu. Taču trīs pavadoņu teorijas atbalstītāji uzskata, ka Vācijā atrastais artefakts ir tikai kopija, kam par paraugu ņemts kāds ievērojami senāk tapis oriģināls, kas vai nu nav saglabājies līdz mūsu dienām, vai vienkārši vēl nav atrasts. Viņi arī pauduši, ka, piemēram, senajās slāvu valodās ne gluži bez pamatojuma ir divi vārdi Zemes pavadoņa apzīmēšanai (gan Luna, gan Mēness) un ka vārds ‘fatāls’ itin nemaz nav saistīts ar latīņu ‘fatum’ jeb tātad likteni, bet gan tieši ar Zemes pavadoņa nosaukumu Fata, kura piespiedu sagraušana patiešām radīja FAT–ālas sekas...