Kā novērojusi Silvija Tretjakova,
zēnus (kuri, kā redzam no PIRLS pētījuma, lasa visnelabprātāk) visvairāk uzrunā trešā iniciatīva – Skaļās lasīšanas sacensības; šogad, piemēram, no 21 reģionu finālista desmit ir tieši zēni.
Pirms diviem gadiem ar Igaunijas Lasīšanas asociācijas metodisku atbalstu vairākās Latvijas pirmsskolas iestādēs sākās arī Lasīšanas ligzdu iniciatīva, stāsta Rīgas 160. PII audzinātāja Dace Siliņa: tā ir īpaši iekārtota vieta bērnudārza grupiņās, kurās bērniem pieejamas dažādas grāmatas, mācību materiāli un īpaši iekārtots kaktiņš, kurā bērni var paslēpties no apkārtējās jezgas un darboties mierīgi: "Pēc būtības tā ir pašvadīta mācīšanās, kad bērni var gan lasīt grāmatas vienatnē, gan viens otram priekšā, gan paši izveidot savas grāmatas vai ilustrēt nodarbībās lasītās pasakas."
Atsevišķās skolās ir ne tikai ieteicamo grāmatu saraksts izlasīšanai vasarā vai vienkārši prasība brīvlaikā izlasīt noteiktu grāmatu skaitu, bet, piemēram, privātskolā "Domdaris" ieviesta arī lasīšanas pauze – pusstunda, kuru skolēni ik dienu pavada, lasot no mājām līdzpaņemtās vai skolas bibliotēkā patapinātās grāmatas.
Siguldā, kas vēlas iekļauties Eiropas Radošo pilsētu tīklā, uzsvaru liekot tieši uz grāmatniecību, oktobra sākumā notiks pirmais bērnu un jauniešu literatūras festivāls. Viena no programmas kuratorēm ir izdevniecības "Liels un mazs" direktore Alīse Nīgale, kura par festivāla galveno mērķi uzskata, lai lasīšana kļūtu par ikdienas paradumu, hobiju: "Tāpat kā paskatīties tiktoku, uzspēlēt basīti, aiziet uz mūzikas festivālu.
Mēs negribam lasīšanu pacelt kā kaut ko pārāku vai noniecināt pārējo, ko bērni un jaunieši dara, bet parādīt, ka arī lasīšana var būt ļoti aktīvs process – protams, rāmāks nekā daudzas citas nodarbošanās.
Bet, lai to iegūtu kā pašsaprotamu un izbaudāmu paradumu, jālasa katru dienu. Lasīšanas veicināšana galvenokārt ir ģimenes atbildība, bet, ja kādam mājās nav grāmatu, tad festivāls var būt iespēja ar tām satikties. Lasot otro, trešo, divdesmito grāmatu, beidzot atradīsies tas, kas ievelk un ieinteresē."
Jau astoņus gadus neaizmirst par lasīšanu vasarā aicina "Apgāds Zvaigzne ABC", rīkojot "Lasīšanas stafeti" ar interesantiem uzdevumiem un bērniem pievilcīgām balvām – lidojumu gaisa balonā, naudas balvām, kinobiļetēm kinoteātrī "Splendid Palace", kur 9. augustā notiks arī noslēguma sarīkojums. Pasākuma veidotāja Egita Puķīte stāsta, ka sākotnējais dalībnieku skaits pieckāršojies un pēdējos gados turas aptuveni vienāds, turklāt puse no dalībniekiem "Lasīšanas stafetē" piedalās atkārtoti, bet otra puse ir jaunie dalībnieki.
"Labprāt piedalās arī ģimenes – gan mazie, gan lielie brāļi un māsas. Ļoti aktīvi iesaistās un par konkursu stāsta arī bibliotēkas visā Latvijā," piebilst E. Puķīte.
Šovasar trešo reizi notiek arī izdevniecības "Latvijas Mediji" vasaras konkurss "Grāmatons". Tā vadītāja Līva Kukle stāsta, ka dalībnieku skaits šajā laikā vairāk nekā trīskāršojies. "Manuprāt, "Grāmatona" lielākais ieguvums ir, ka tas saved kopā grāmatu ar visu ģimeni un ka grāmata nāk līdzi arī visos citos vasaras piedzīvojumos, rādot, ka lasīšana ir dzīva ikdienas daļa un nav saistīta tikai ar mācību procesu," teic L. Kukle. "Grāmatona" dalībnieki sastapsies noslēguma pasākumā jaunajā Ogres bibliotēkā, un uzvarētājs balvā saņems viedtālruni.
Ko varam darīt labāk?
Ko gribam sasniegt, kā panākt, lai bērni un jaunieši atgūtu interesi par lasīšanu, jautāju LNB Bērnu literatūras centra vadītājai Silvijai Tretjakovai, Siguldas novada Kultūras centra Literatūras projektu vadītājai Dacei Krecerei-Vulei un Valsts Izglītības satura centra direktorei Lienei Voroņenko.
– Ko šobrīd jau darāt un ko redzat kā galveno, kas nepieciešams, lai veicinātu bērnu un jauniešu lasītprasmi?
S. Tretjakova: – Nepieciešams valdības mandāts LNB Bērnu literatūras centram kļūt par koordinējošo institūciju kopējā lasīšanas veicināšanas sistēmā, līdz ar to saņemot arī konkrētu finansējumu. Negribētos, lai lasītprasmi uztver tikai kā izklaides vai izglītības jautājumu – starptautiski pētījumi pierāda, ka tas saistīts arī ar labklājības, ekonomikas un pat veselības jomu. Un – kā pierādīja konference, ko Eiropas Komiteja pavasarī rīkoja Sofijā, – gandrīz visā Eiropā ir nepietiekama izpratne par šo lasīšanas starpnozaru būtību, un tādēļ arī nepietiekams atbalsts lasītprasmes veicināšanas programmām. Tieši tādēļ uz konferenci bija aicināti gan Kultūras, gan Izglītības ministrijas pārstāvji, Latvijas gadījumā es pārstāvēju LNB, bet izglītības jomu – Valsts izglītības satura centra komunikāciju speciāliste Liene Bērziņa.
Lasīšanas veicināšanas procesa uzturēšanas finansējums nav milzīgs, aptuveni 300 000 eiro gadā, taču tam būtu jābūt pamatbudžetā, lai nav katru gadu jāpaliek neziņā par to, kam naudas pietiks, kam ne, situācijā, kad programmās tiek iesaistītas vairāk nekā tūkstoš dalībinstitūciju.
Mēs savā stratēģijā gribam ielikt arī bērnudārzu bibliotēkas – jau skolu bibliotēkas ir ļoti nevienmērīgi komplektētas, bet pirmsskolu bibliotēku saturs pilnībā atkarīgs no tā, ko atnes vecāki vai audzinātājas. Svarīgi, lai katrā pirmsskolā ir gan pieejamas grāmatas, gan labvēlīgs pieaugušais, kurš prot bērnus ieinteresēt par lasīšanu. Patlaban top Eiropas dimensija lasīšanas veicināšanai, kas tiks iestrādāta stratēģijā "Libraries for Future 2030", tajā bibliotēkas iezīmētas kā centrālais sadarbības partneris lasīšanas veicināšanas stratēģijās.
L. Voroņenko: – Man vissvarīgākais šķiet, lai visa sabiedrība vienojas, ka lasīšana ir ļoti, ļoti svarīga. Zinām, ka bērniem jālasa, bet mēs kā sabiedrība to nedemonstrējam. Katrs var nopirkt grāmatu, apsēsties un mājās palasīt. Katrs no mums var iedibināt ģimenes lasīšanas pauzi kopā ar bērniem, kopā aiziet uz bibliotēku, atgūt lasītprieku vai motivāciju lasīt. Bibliotēkām jāpiedāvā ģimenēm saistošas programmas, skolām jānovērš riski, ko rada skolēnu sociālekonomiskās atšķirības. Lasīšanas veicināšanas pasākumi ir ļoti daudzveidīgi, un nevar visu atbildību novelt tikai uz skolām. Ļoti svarīgs jautājums – kā panākt, lai būtu pienācīgs atbalsts tiem, kuriem ir grūtības. Mēs zinām, ka maz lasa zēni, īpaši reģionos, redzam, ka lasītprasme ir nepietiekama arī vidusskolas posmā. VISC ir izstrādājis resursu un finansējis metodiku, mums ir specifiska programma VIMALA (tās metodoloģijas pamatā ir kooperatīvā mācīšanās, kas virzīta uz vienaudžu savstarpējo sadarbību. – Red.), kurā bērni mācās lasīt pāros, esam atbalstījuši Bērnu un jauniešu žūrijas grāmatu komplektu iegādi skolās un darbam ar tām paredzētās metodikas izstrādi. Droši vien jāiet uz priekšu vēl lielākiem soļiem, jo, kaut gan visas šīs lietas ir labas, problēmas tomēr pieaug ģeometriskā progresijā. Tā kā esam neliela valsts, mums droši vien jāmācās no pasaules pieredzes, nevis jāizgudro pašiem savs ritenis. Skatāmies uz Velsas pieredzi, kur 3. un 6. klasē notiktu diagnostika visiem skolēniem, kas ļautu saprast ne tikai formālo lasītprasmi, bet tieši skolēnu spēju izprast un izmantot tekstu. Tā kā dzīvojam digitālajā laikmetā un arī daļa mācību notiek ekrānos, jāpieļauj, ka varbūt arī nepieciešamība lasīt uz papīra var ietekmēt jauniešu rādītājus.
D. Krecere-Vule: – Pirms diviem gadiem Siguldas pašvaldība nolēma, ka lasīšana būs viena no svarīgām pilsētas tēla sastāvdaļām – Sigulda kā literatūras pilsēta. Šim lēmumam ir ļoti tālejošas un labas sekas. Tas ļāvis attīstīt literatūras programmu novadā trīs virzienos – nozares profesionāļi, sabiedrība un izglītība. Turklāt šis lēmums skaidri pasaka – mēs gribam un paturēsim lasītprasmi uzmanības fokusā ne tikai šogad vai nākamgad.
Runājot par konkrētām rīcībām, sākām ar lauka izpēti – veicām novada 4.-9. klašu skolēnu lasīšanas paradumu aptauju. Izvēlējāmies šo vecuma grupu, jo tieši tajā vērojams krass intereses zudums par lasīšanu, kas vairs tā arī pilnībā neatgriežas. Aptauja deva ļoti vērtīgu ieskatu skolēnu ikdienas dzīvē un paradumos. Un viena konkrēta rīcība, ņemot vērā aptaujas datus, ir oriģinālliteratūras vecināšanas programma novada izglītības iestādēs, kuru īstenojam no šī gada. Tās mērķis ir savest kopā mūsdienu latviešu rakstniekus un ilustratorus ar skolēniem un skolotājiem. Līdzšinējā pieredze rāda, ka tiešais kontakts ar dzīvu autoru, saruna vai darbošanās kopā, ir unikāla un ļoti nepieciešama pieredze lasītpriekam. Vēl kāds svarīgs secinājums – vairumam skolēnu trūkst dialoga ar skolotāju. Šie aspekti mudināja mūs ķerties pie lasītveicināšanas programmas novada izglītības iestādēm, un pēc man pieejamās informācijas esam tādi pirmie Latvijā. Programmu veidojam kopā ar novada Izglītības pārvaldi, sākumskolu un literatūras skolotājām, kā arī novada bibliotekārēm. Gadu vēlāk esam ceļā uz ideālo rezultātu, bet droši varu teikt, ka novadā ir daudz brīnišķīgu skolotāju un labo piemēru. Protams, lasītprieka kontekstā nevaru nepieminēt Siguldas bērnu un jauniešu literatūras festivālu, kas notiks no 6. līdz 8. oktobrim. Arī šeit mūsu uzmanības fokusā ir izglītības iestādēs, tādēļ jau augustā skolotājiem piedāvāsim Festivāla skolu, kuras mērķis ir sniegt palīdzīgu roku mācību procesā. Savukārt festivāla pirmā diena, 6. oktobris, ir skolu diena, kad festivāla notikumus apmeklēs vienīgi novada izglītības iestāžu skolēni un skolotāji.
Izvēlies savu soctīklu platformu, lai sekotu LASI.LV: Facebook, Twitter, Draugiem vai arī Instagram. Pievienojies mūsu lasītāju pulkam, lai saņemtu īpaši tev atlasītu noderīgu, praktisku un aktuālu saturu.