Saruna ar Bioloģisko lauksaimnieku un savvaļas dzīvnieku audzētāju asociācijas (BLSDAA) ilggadējo vadītāju un projekta iniciatoru Dr. chem. Daini Paeglīti un zinātniskās komandas pārstāvi Dr. Uģi Klētnieku par briežaudzēšanas attīstību tuvākajā nākotnē.
Iepriekš "Agro Topa" numuros aprakstījām divus galvenos šāgada BLSDAA organizētos pasākumus – starptautisko pasākumu "Staltbriežu un dambriežu buļļu snieguma un ģenētiskās kvalitātes noteikšana", kā arī četrgadu zinātniskā projekta "Mūsdienīga briežu pilna cikla bioekonomiska bezatlikumu pārstrāde" atskaites konferenci.
Starptautiskā briežu buļļu ragu salīdzināšana šogad notika jau 16. sezonu, starptautiskā dalība tajā pēdējos gados ir nedaudz samazinājusies. Vai un kādu redzat šā pasākuma turpinājumu?
D. Paeglītis: Latvijā ir jau teju 120 saimniecību, kurās audzē briežus, un skaits turpina augt. Katru gadu nāk klāt arī jaunas ciltsdarba saimniecības, un buļļu ragu starptautiskā vērtēšana ir labs reklāmas pasākums briežaudzēšanai Eiropas mērogā. Protams, līdz ar karu Ukrainā ir aizvērušies svarīgi dzīvu dzīvnieku eksporta tirgi ne tikai Baltkrievijā, Ukrainā, Krievijā, bet arī tālākās valstīs, piemēram, Armēnijā un Uzbekistānā, jo ir traucēti starptautiskie pārvadājumi. Varētu jau braukt cauri Turcijai, apkārt Melnajai jūrai, bet tas ir problemātiski gan no dzīvnieku labturības viedokļa, gan finansiāli neizdevīgi. Līdz karam šajā virzienā pārdevām daudz augstvērtīgu dzīvnieku. Ģeopolitiskie notikumi sašķeļ arī biznesa sadarbību – mēs jau divus gadus nepieņemam ne briežu trofejas, ne delegācijas no Krievijas. Dažiem Eiropā, kam bizness ir pāri visam, šāda pieeja nepatīk. Tādējādi būs jāmeklē jauns saturs ragu mērīšanas pasākumam, jo 16 gadi ir ilgs laiks, lai neko nemainītu. Es ceru nākotnē pavērst pasākumu mazliet vairāk produktu pārstrādes virzienā, pieaicināt kādu kompāniju no Jaunzēlandes, varbūt no Korejas – firmas, kas nodarbojas ar briežu blakusproduktu pārstrādi.
U. Klētnieks: Diemžēl cilvēki ir atradinājušies patērēt visu dzīvnieku. Sendienās pirmās apēda plaušas, nieres, aknas, kaulu un galvas smadzenes, arī kuņģus utt. Mūsu suga evolūcijas procesā nav attīstījusies tā, lai patērētu tīru gaļas proteīnu tādos daudzumos, kā to dara mūsdienās. Olbaltumvielas no organisma labi neizvadās, vienīgais veids tās patērēt ir liela fiziskā slodze, audzējot muskuļu masu. Tādēļ ideja pārstrādāt no dzīvnieka visu, ko vien var, ir ļoti laba.
Projektā izpētījām kolagēna un asins pulvera ieguvi, nedaudz – mīksto ragu īpašības, taču pasaulē jau tiek izmantoti arī aizkuņģa dziedzeri, virsnieres, placentas, dzimumorgāni, āda utt. Interesanti, ka pat īpaši žāvētu gaļu liek kapsulās! Varbūt kāds veģetārietis šādi apmāna sevi, bet, iespējams, šādus produktus kursa veidā lieto ļaudis, kuri svaigu un labu gaļu pietiekamā daudzumā atļauties nevar.
D. P.: Starp citu, placentu preparāti pašreiz pasaulē ir topā un tādēļ ir vieni no dārgākajiem – Altajā šāda placentu preparāta viens kurss (apmēram 40 tabletītes) maksā vismaz 300 eiro.